Här är det, mr Carstone. Det kommer att bli ganska lugnt.
Jag själv ska till landet.
Det ger er möjlighet att bekanta er med...
Guppy visar er vad som ska göras. Guppy!
Få mr Carstone. Att känna sig som hemma.
Läs. Det är det bästa sättet. Läs och bekanta er med det.
Tack för möjligheten, mr Kenge. Jag ska inte göra er besviken.
Den här vägen, mr Carstone.
Här är det. Är det nåt särskilt ni vill titta på?
Jag tänkte att jag skulle titta på Jarndyce mot Jarndyce.
Välkomna till Lincolnshire! Jag beklagar omvägen, mina damer.
Men jag tänker inte trampa på Dedlocks mark.
Han trampar inte på min så länge jag lever.
- Är herrskapet Dedlock här? - Sir Arrogant Träskalle.
Han har gikt. Rätt åt honom.
Hennes nåd sägs vara på väg. Inte undra på att hon väntar.
Hur kunde den enastående kvinnan gifta sig med den där baroneten?
Det är ett mysterium.
Får vi bege oss in på Dedlocks territorium?
Jag förbjuder inte mina gäster.
Om ni råkar på sir Arrogant Träskalle kan ni hälsa-
- att Lawrence Boythorn är redo för en duell.
När som helst, vilket vapen som helst, till döden!
Vad är det där, Esther? Låt mig få titta.
Mr Woodcourts blommor.
Säg inget till mr Jarndyce. Då tycker han att jag är dum.
Vi ser nog aldrig mr Woodcourt igen. Han har sin väg att gå.
- Han har nog redan glömt oss. - Det betvivlar jag, Esther.
Du tycker om mr Woodcourt väldigt mycket, inte sant?
Det gjorde jag.
- Det blir inget. Han är borta. - Inte för alltid.
Han tog sig till Bleak House för att ta farväl, och gav dig blommor.
Visst förstår du väl att han kommer tillbaka till dig?
Jag vill inte tänka på det, Ada.
Om du inte tänker på mr Woodcourt ska jag inte tänka på Richard.
Esther! Vad är det?
Ni verkar så allvarlig. Är det nåt som bekymrar er?
Nej, inget. Du skulle inte förstå. Kanske en vacker dag.
- Hur trivs du här i Lincolnshire? - Mycket bra.
Det känns märkligt med ledighet och att inte ha sysslor.
Jag har inget att göra och har tänkt på mig själv.
Det påverkar dig säkert att du inte kände din mor eller din far.
Men ingen tycker sämre om dig för det.
Alla är inte lika vänliga som ni.
De flesta har inte råd med att strunta i världsliga saker.
Kanske inte, men du ska veta att det finns personer-
- som värderar dig högt, oavsett omständigheterna när du föddes.
Jag vet det och är tacksam. Men om nån skulle fråga...
Jag skulle vilja kunna säga vem jag är och vilka mina föräldrar var.
Jag kan bara säga det jag själv vet. Men det gör jag gärna.
För nio år sen fick jag ett brev från en kvinna som levde ensam.
Det handlade om en föräldralös flicka, tolv år gammal.
Hon hade hållits hemlig. Inga spår av hennes existens fanns.
- Brevskrivaren... - Var min moster. Jag var flickan.
Hon bad mig fortsätta göra det hon påbörjat efter hennes död.
Hon verkade tycka att du skulle göra bot för din mors synd.
Vad det nu var. Om det var en synd.
Jag svarade att det inte skulle bli nån botgöring-
- men att jag skulle göra mitt bästa för att du skulle bli lycklig.
Utan att veta nåt om mig?
Jag hade råd att göra det och inga egna att ta hand om.
Och...
Det visade sig bli mycket lyckat för mig, Esther.
- Jag hoppas att även du känner så. - Ja.
Jag önskar att jag visste vem min mor var.
Men ni har varit den bäste far jag kunde få.
- Vad är det? Sa jag nåt dumt? - Inget, alls.
- Tröttsamt arbete, mr Carstone? - Det är det, Guppy.
Om jag ska vara uppriktig förstår jag ingenting.
Juridiken kanske inte är det rätta för mig.
Ni valde ett svårt att börja med, mr Carstone.
Så vitt jag förstår är det inte bara att det finns flera testamenten.
Dessutom var de så dåligt skrivna att ingen förstod vad han menade.
- Säger du det nu? - Jag kunde inte stoppa er.
Det som fattas är ett bra och tydligt bevis.
Om vi kan få fram det är vår lycka gjord, mr Carstone.
- Vilken typ av bevis? - Ett testamente som skrivits senare.
"Allt jag äger ska ärvas av mr Carstone och ms Clare"-
- "eller om de har avlidit deras ättlingar."
- Ett sånt bevis. - Kan det finnas?
- Vet ni vem gamle Krook är? - Ms Flites hyresvärd?
En konstig prick. Han vet mer än han berättar om Jarndyce.
Han köper dokument fastän han knappt kan läsa.
Ingen vet vad han har där.
Jag ger honom lektioner.
Jag får ofta veta fördelaktiga saker. Det kan ni också göra.
Vad har Krook med mig att göra, Guppy?
Ni är inte nyfiken, mr Carstone.
Då kommer ni inte långt inom juridiken.
Krook har ett ledigt rum nu sen den där skrivaren Nemo dog.
Om jag var ni skulle jag hyra det och rota lite hos Krook.
Vem vet vad ni kan hitta.
- Tack för rådet, Guppy. - Ni gör som ni vill.
Jag måste gå till Snagsby och hämta några kopior.
Ni får sköta stället, mr Carstone.
Vi får vänta på hans nåd igen.
Sir Arrogant Träskalle.
Tacken Herren, ty Hans nåd varar evinnerligen.
Han mättar den försmäktande själen.
Längre än hit går jag inte.
Fientligt territorium. Ser ni? Träskalleland.
Jag följer med er tillbaka. Vädret tycks bli sämre.
- Du blir väl inte rädd? - Inte alls!
Ada!
Er vän utsätter sig för fara.
Jag hoppas att jag inte skrämde er. Jag tog skydd strax före er.
Jag har visst nöjet att prata med mr Jarndyce?
Det är en ära att ni minns mig, lady Dedlock.
Jag kände igen er i kyrkan.
Sir Leicesters dispyt gör det svårt för mig att visa er uppmärksamhet.
Jag förstår.
Jag har kallat på en vagn. Den borde snart komma hit.
- Jag ser till att den hämtar er sen. - Ni är mycket vänlig.
Det här måste vara ms Clare? Jarndycemyndlingen.
Ni är mycket vacker.
- Vem är det här? - Ms Esther Summerson.
Jag är hennes förmyndare.
- Har hon mist båda föräldrarna? - Ja, my lady.
Ni har haft tur vad gäller er förmyndare, ms Summerson.
Det var länge sen vi träffades, mr Jarndyce.
Ni kände nog min syster bättre än mig.
Ja, genom min vän Boythorn.
Vi gick skilda vägar.
Vi hade inte mycket gemensamt redan innan vi blev oense.
Det är beklagligt, antar jag, men det kunde inte hjälpas.
Nu kommer vagnen.
- Båda två? - Jag är ers nåds kammarjungfru.
- Jag trodde att ni menade mig. - Det gjorde jag. Lägg sjalen om mig.
Gå tillbaka när det slutar regna.
Vad då? Ska jag gå? Jag är er kammarjungfru, inte hon.
Ni sätter byflickan före mig, grismannens dotter!
- Ni kan inte göra så mot mig! - Jag gör som jag vill, Hortense.
Du är inte längre min kammarjungfru. Du är avskedad.
Gå till huset, samla ihop dina saker och ge dig iväg.
Följ med mig, mitt barn.
Vad tittar ni på? Gillar ni det ni ser?
Titta då på det här!
Det här är sannerligen förfriskningar, mr Snagsby.
Vi behöver förfriskningar, mina vänner, för vi är dödliga.
Vi är syndare. Vi lever på jorden, inte i luften.
Kan vi flyga, mina vänner? Det kan vi inte.
Varför kan vi inte flyga?
- Inga vingar? - Just det.
Låt oss äta de goda saker som ställts fram.
En polisman, mr Snagsby. Han har gatsoparpojken med sig.
Han bad att få träffa er, mr Snagsby.
Ursäkta mig en liten stund.
- Känner ni pojken, mr Snagsby? - Ja, det gör jag, konstapeln.
- Vad har hänt, Jo? - Dagdriveri. Han hade en half-crown.
- Han sa att han fick den av er. - Det stämmer.
Vi fann två till half-crown. Konstigt, för en gatsoparpojke.
- Hur förklarar han det? - Jag fick dem av en dam i slöja.
Hon var tjänare, sa hon, men det tror jag inte.
Jag skulle visa var skrivaren bodde och var de begravde honom.
Hon vill se lokalen också. Jag visade henne allt.
Hon gav mig en sovereign. Det där är kvar.
- Väntar du dig att vi ska tro på det? - Nej. Men det är sant, mr Snagsby.
- Jag tror att gossen är ärlig. - Som ni vill, mr Snagsby.
- Försäkrar ni att han försvinner? - Ja, det gör jag.
- Du vet att du måste göra det, Jo. - Ja, mr Snagsby, sir.
Ta dina pengar. Ju förr du är en mil bort desto bättre för alla.
Jag ser till att han ger sig iväg, sir.
Vill ni dricka en kopp te, mr Guppy?
Kenge & Carboys? Jag kände dem väl en gång i tiden.
- Var ni part i ett ärende? - Nej, mr Guppy.
Jag arbetade åt ms Barbary. Mr Kenge kom ofta på besök.
Det gällde flickan där. Esther Summerson.
Summerson? Känner ni ms Esther Summerson?
När hon var barn. Hon var inte ms Summerson då.
"Gör det här, Esther. Gör det där." Hon tvingades göra det.
Om jag minns rätt var hennes riktiga namn Esther Hawdon.
- Ms Barbary berättade det en gång. - Verkligen?
- En kvinna i slöja? - En dam i slöja, sa gossen.
- Vad vet en sån pojke? - Han var tydlig, mr Tulkinghorn.
- Jag tänkte att ni ville veta det. - Ja. Tack, mr Snagsby.
- Tack. - Ja, just det. Adjö, mr Tulkinghorn.
Nemo, den döde skrivaren. Det är nåt som är mystiskt.
Vi ska ta reda på mer om honom.
Be kommissarie Bucket höra av sig.
Jag vill träffa den där pojken igen.
Mr Guppy från Kenge. Vad vill han?
En present, mr Krook.
Inte 14 pence. Det här är 18-pencesorten.
- Det är väl trevligt som omväxling? - Ja.
- En droppe själv? - Ja, mr Krook. Tack.
Mycket bra.
- Ni gillar upplysningar, Krook. - Ja.
Jag hörde en sak idag, om en dam.
Hon ville veta allt om er döde hyresgäst. Skrivaren.
Var han bodde och hur han dog.
Gatsoparpojken fick en sovereign för att visa henne.
- Kom hon hit, Krook? - Nej.
- Har ni hört namnet Barbary? - Barbary? Kanske.
I samband med ms Esther Summerson?
Summerson? Nej.
Jag känner på mig att de hör ihop på nåt sätt.
Jaså? Det här är mycket bra, mr Guppy.
Men det är ingenting jämfört med det för en half-crown.
Var inte upprörd, Snagsby. Drick ert vin.
- Ett mycket fint vin, mr Tulkinghorn. - En raritet. Det är 50 år gammalt.
- Inget får hända gossen. - Inget kommer att ske.
Kära nån! Jag visste inte att nån annan var här.
Det här är mr Bucket, Snagsby. Han är kommissarie.
Inget kommer att hända gossen.
Hjälp oss att hitta honom. Vi vill bara fråga honom några saker.
- Kommer inget att hända honom? - Inte det minsta.
Då så, mr Tulkinghorn.
Er hatt, mr Snagsby. Om ni är redo är jag också det.
- Tom All Alone's, säger ni? - Jag tror att han bor där, mr Bucket.
- Har ni varit där? - Jag? Nej, aldrig.
Ni kommer inte gilla det. En plats för dem utan nåt val.
- God kväll, mina herrar! - Vad sysslar du med, unga dam?
- Kära nån! - Det är en annan värld, mr Snagsby.
Vi tar en genväg här.
De får smittkoppor här, de stackarna.
Här är det.
Gossen Jo, är han här?
Här, herrn!
- Jag såg honom, med henne. - Tack så mycket.
Mr Snagsby. Vem har vi här?
- Vi har inget gjort. - Det sa jag inte.
Jenny! Jag skyndade mig!
Du behöver inte vara rädd, Jo.
Stå stilla, titta och lyssna. Berätta för oss vad du ser.
- Jag ser inget, sir. - Vänta.
Det är hon! Damen.
Är det damen du såg, som frågade om skrivaren Nemo?
- Som gav dig en sovereign? - Ja, sir.
Ta av er handsken.
- Nå? Det där, då? - Jag vet inte, sir. Hon hade ringar.
Minns du damens röst?
- Lät den så här? - Nej.
Slöjan.
Det är inte hon. Förlåt, sir. Det är inte mitt fel.
Ingen har sagt att det är det, Jo. Eller hur, kommissarien?
Här. Ta det här.
Spendera dem klokt. Ställ inte till det. Iväg med dig nu.
- Är ni nöjd, monsieur? - Ja tack, mademoiselle.
Jag ska inte besvära er mer om saken.
Ni minns väl, sir, att jag just nu inte är anställd?
- Ger ni mig era rekommendationer? - Naturligtvis.
Mr Tulkinghorns ord har stort inflytande.
God kväll, mina herrar.
Då så, mr Tulkinghorn. Det råder inget tvivel.
- Det var frun i tjänarinnans kläder. - Ja, mr Bucket.
Tack, mr Snagsby, för er hjälp och för er tystnad.
Just det, mr Tulkinghorn.
Jag ska följa er ut, sir.
God kväll, kommissarien.
Ni är väl diskret, mr Snagsby?
Ni säger väl inte till nån vad ni såg och hörde ikväll?
Inte ett ord.
En sak till. Är ni bekant med en man som heter Gridley, mr Snagsby?
Mannen från Shropshire? Ja, jag känner den stackaren.
Jag har en arresteringsorder för honom.
För förtal av mr Tulkinghorn. Men han håller sig undan.
Om ni ser honom eller får höra var han gömmer sig, upplyser ni mig då?
Javisst. Men jag har ingen aning om var han befinner sig.
- Jag ska låta er gå nu. God kväll. - God kväll, kommissarien.
- Vi borde inte, Richard. - Vem säger det?
- Vi lovade mr Jarndyce. - Vad då?
Bara att skjuta upp förlovningen. Vi måste få honom att ändra sig.
Vi står inte ut med att inte få tillhöra varandra helt.
Jag tänker säga det till honom och till alla andra. Just det.
Jag har saknat dig så mycket.
Rick! Vilken trevlig överraskning.
Mr Kenge har väl inget emot att du besöker oss några dagar?
- Mr Kenge och jag är överens. - Om vad då?
Jag är inte helt lämpad för juridiken, sir.
Tänker du avbryta studierna? Du fick inte ändra dig igen, sa vi.
Ja. Men man kan göra misstag.
Då är det väl bättre att erkänna det och välja ett yrke som passar bättre?
- Vilket yrke tänker du dig nu? - Armén, sir.
Jag ska börja vid ett bra regemente och leva sparsamt.
Jag kan spara 2000 pund på fem år och sen kan vi gifta oss.
- Jag har pratat med Ada om det. - Har du det?
Juridiken är nog inte rätt yrke för Richard.
- Det kan hända. - Då är vi överens!
Ada och jag önskar att ni erkänner vår förlovning.
Vi är inte barn och vet vad vi känner.
Det tror ni säkert. Vi lämnar det så länge.
Få officerare kan spara pengar. Men vi lämnar även det.
Du måste förstå en sak, Rick. Armén måste bli ditt slutgiltiga val.
Varje penny du har, och mer, är borta när du har skaffat din utrustning.
Det är sant att jag har förbrukat mina nuvarande resurser.
Jag har kanske inte använt mina pengar så klokt.
Jag erkänner mina misstag och lär mig av dem.
Det är hårt av er att nämna mina misstag inför andra.
- Du måste förstå din situation. - Förstår ni min situation?
Ni säger att pengarna är slut, men det är inte allt jag har.
För Guds skull, Rick. Hoppas inte på domstolsärendet!
Då är det bättre att låna. Bättre att tigga. Bättre att dö!
Det är starka ord, Ada. Men det ärendet har förstört liv.
Det fick min farfars bror att skjuta sig i huvudet.
Nu till er förlovning.
När vi pratade om det var mitt råd att ni är för unga.
Det som har hänt sen dess har stärkt min åsikt.
Det är bättre att ni förblir kusiner tills vidare.
- Ni tror inte på mig och avråder Ada! - Jag menar det jag säger.
- Ni tycker att jag börjat illa! - Du har inte börjat alls!
När du har nåt att erbjuda Ada, då kan ni tänka på en förlovning.
Ni är hård mot oss, sir.
Du har utvägen i dina egna händer.
Seså, Rick. Du vet att det är dags för dig att se till att du blir nåt.
Låt oss skaka hand på det.
Mr Krook?
Det är inte lämpligt. Jag är klädd för natten.
Var snäll och gå. Det får vänta till i morgon.
Mr Krook...
- Mr Gridley? - Jag ber om ursäkt, ms Flite.
Jag har ingenstans att ta vägen efter det de har gjort.
Monstret Tulkinghorn har sett till att jag ska gripas för förtal.
Jag sov i Tom All Alone's och har nog blivit sjuk.
Mr Gridley, min käre vän. Jag kan inte låta er vara här.
Det måste ni förstå, mr Gridley. Det vore opassande. Jag är ogift.
Ni har rätt.
Tusen ursäkter. Jag kom inte på nån annan.
General George! Han hjälper er, mr Gridley.
Han har enkel inkvartering och ett hjärta av guld.
Blommorna i salongen är vissna, mrs Rouncewell.
Jag ska ordna det genast, my lady.
- Mrs Rouncewell. - Ja, my lady?
Vad vet ni om flickan mr Jarndyce har vårdnaden om?
- Ms Clare? Jarndycemyndlingen? - Nej, hennes sällskap.
- Summerbee? Summerfield? - Ms Summerson, my lady.
- Ja? - Ingen vet nåt om henne i byn.
Hon tycks vara trevlig. Inte tillgjord.
- Men ingen vet varifrån hon är. - Jag förstår, mrs Rouncewell.
En gång till, mr Carstone.
Lugn! Titta på ögonen, inte klingan.
Titta på ögonen, inte klingan.
En gång till, sir.
- Håll i hårt. Lär er steg för steg. - Jag förstår! Tack, mr George.
- En gång till. - Jag måste gå nu.
Domstolen.
- Tack, mr George. Adjö. - Ses vi på eftermiddagen, sir?
- Han blir inte kvar, mr George. - Han kanske blir det, Phil.
- Han har så bråttom. - Vad är det där?
Den där är för domaren! Den är för Tulkinghorn!
Lugn, mr G. Ni är inte i skick för sånt.
- Följ med Phil. - Tack, Phil.
- Ja? - Mannen Nemo, mr Tulkinghorn.
Jag har snokat, som ni bad mig om.
Han pantade några medaljer den dag han dog.
- På en stod det "kapten Hawdon". - Vet vi nåt om honom, Clamb?
Smallweed, pengautlånaren, annonserade efter kapten Hawdon.
Mannen hade inte betalat sin skuld och var borta.
Jag undrar om Smallweed lyckades hitta honom.
Vi borde kanske prata med mr Smallweed?
Ja, mr Tulkinghorn.
Känner ni inte igen mig? Jag är Charley Neckett.
Javisst! Vad kan vi göra för dig, Charley?
Jag ska vara er kammarjungfru. Jag är en present från mr Jarndyce.
Du behöver inte tacka, Esther. Jag såg vad som kunde göras.
- Det var ett nöje att ordna det. - Ni borde ha frågat mig.
- Är hon inte lämplig? - Hon är säkert duktig.
Är det snällt att skilja henne från småsyskonen?
Vad ska jag ha en kammarjungfru till? Lady Dedlock har såna, inte jag.
Jag bad inte om en kammarjungfru. Det skulle inte kännas bra.
För mig är du lika mycket dam som lady Dedlock.
Du borde kanske börja tänka på dig själv som en sån?
Behåller du Charley? För min skull?
Hon ska få träffa Tom och Emma oftare än en gång i månaden.
Inte skickar du väl iväg henne?
Nej.
Ni tycker nog att jag är otacksam. Tro mig, det är jag inte.
Men er vänlighet är nästan överväldigande.
Förlåter du mig?
Om ni är nära mig märker ni det! Var försiktiga, galningar!
Jag ska skära halsen av er! Herregud, jag blir skakad.
In här!
In där, klumpiga tölp! Du får mig att hamna i graven!
- Mr Smallweed! Tack för besväret. - Det är en ära, mr Tulkinghorn.
Sätt ner mig försiktigt. Försiktigt!
Ge er iväg! Vänta utanför. Barbarer!
Jag är halvdöd.
Kan ni be er man skaka om mig, mr Tulkinghorn?
Tack så mycket. Det är en ära.
Trevligt. Mycket tjusigt. Vad kan jag stå till tjänst med?
För en viss tid sen försökte ni spåra upp kapten Hawdon.
Hawdon? Ja. En bedragare! En smitare! En förskingrare!
Han är skyldig mig hundratals pund. Dåliga lån. Jag hatar dem!
- Ni hittade honom inte, alltså? - Då skulle jag ha mosat honom.
- Svarade nån på annonsen? - Bara en. Han var inget att ha.
Hans sergeant från armétiden. Mr George.
Han betalar sin ränta till mig. Han ville inte berätta nåt för mig.
Den här sergeant George. En nära vän till kapten Hawdon?
Ja, mycket nära. Han vägrade avslöja nåt om honom.
Ni kan göra mig en tjänst, mr Smallweed.
- Ni vet var sergeant George finns. - Ja.
Nej! Svavelosande människor!
Ni gör bitar av mig! Här!
Ge dem 2 pence, Judy. Det är mer än de är värda.
Det här tog kål på mig.
Mr George! Kom hit!
- Mr Smallweed. - Kära nån. Svärdet ser vasst ut.
Det kan skära nån, av en olyckshändelse.
Vi sysslar inte med olyckshändelser här, mr Smallweed.
Min dotterdotter Judy. Skaka om mig, Judy!
Ni har en fin verksamhet, mr George. Den måste vara värd en del.
- Tänker ni få mig vräkt? - Inte än, George.
Såvida inte min vän insisterar. Ni ligger efter med betalningarna.
Kära nån. Ganska mycket efter.
Men jag ska göra er en tjänst, George.
Minns ni kapten Hawdon, er tappre kamrat?
- Jag annonserade och ni kom till mig. - Ni lurade mig.
Det var nåt bra för honom, sa ni, men det gällde hans skulder.
Jag trodde att han var hederlig och hade vänner som ställde upp!
Han visade sig vara en usling, bedragare...
Ni säger inte så om honom! Inte här.
Han var tapper och den bäste vän man kan få.
Blodsugare som ni slog till när han hade problem.
- Han dödar mig, Judy! - Ni säger inte sånt om honom.
Ni hittar honom inte. Han är död.
Kära nån. Skaka om mig, Judy.
En advokat, en lysande sådan, vill ha ett prov på hans handstil.
Han betalar. Mycket. Det skulle lösa alla era problem.
- Om ni har brev med hans handstil... - Ni skulle aldrig få se dem.
Jag vill inte ha dem. De är till min vän advokaten.
Han vill mycket gärna ha dem.
Han kan lösa alla era pengaproblem, George.
- Han är död. Det kan väl inte skada? - Om ni är inblandad skadar det.
Inte alls, käre gamle vän. Jag vill se er få ordning på allt.
- Går ni med på att träffa honom? - Jag ska fundera på saken.
- Vad heter han? - Tulkinghorn.
Jarndyce mot Jarndyce. Ansökningar för kostnader.
Ja. Mr Tangle.
- Alltid kostnader, men inget görs. - Tålamod. Vi får vårt på domedagen.
Ms Flite.
Mr Carstone. Ni behöver inte göra er besväret.
Hur ska jag annars få veta vad som sker?
Ni advokater drar ut på det vecka efter vecka, men inget händer.
- Det ser så ut, men jag försäkrar... - Jag har studerat juridik.
Ja, i flera veckor.
Nu får vi gratulera till att ni har börjat i armén.
Jag hoppas att det passar er bättre.
- Kommer mr Jarndyce till staden? - Ja, sir.
Han vill väl se att jag arbetar hårt hos mr George.
- Ms Clare och ms Summerson, då? - De kommer också hit.
Jag ber att få hälsa. Till er också, mr Carstone. Adjö.
Han struntar i att ärendet pågår för evigt.
Ursäkta mig, mr Carstone, Nämnde ni mr George?
- Ja, ms Flite. Hur så? - Min vän bor där inkognito.
Jag skulle vilja träffa honom, men besöker inte de kvarteren själv.
Jag eskorterar er gärna dit när ni så önskar, ms Flite.
Tack så mycket, mr Carstone.
Till Turveydrops skola för dans och uppförande.
Vi ses hos mr George, Esther. Har du adressen?
- Hälsa Caddy från mig! - Min kära.
Så vänligt av er att komma hit.
Han sa att han inte klarar det. Jag sa att han måste och då sa han:
"Om ms Summerson finns i närheten kanske jag klarar det."
- Idag ska det ske. - Om du tror att jag kan hjälpa till.
- Prince gör det. - Då gör jag det gärna.
Herregud! Här kommer han.
Tack, mina damer och herrar.
- Far minns ms Summerson. - Förtjust. Överlycklig.
Vår lilla skola är nu ett paradis.
Fyra klasser under eftermiddagen. Jag föreslår en snabb sandwich.
Jag har en sak att säga, far.
Himmel! Vad är detta?
Jag älskar den här unga damen och vi är förlovade.
Förlovade?
En pil avlossad mot min panna av mitt eget barn!
Det är för väl att din salig mor slapp denna smärta.
- Vilket slag, sir! - Säg inte så, käre far.
Caddy och jag glömmer inte plikterna och vem som är överhuvud.
Vilket slag!
Far har allt kvar och mer därtill.
Två omtänksamma istället för en. Vi ska göra fars liv angenämt.
- Inte sant, Caddy? - Ja, Prince.
Far?
Min son! Mina barn! Jag kan inte motstå det ni ber om.
Var lyckliga!
- Vad sa mr och mrs Jellyby? - Mamma har knappt märkt det.
Hon skulle bara bry sig om jag afrikan.
Pappa är bankrutt. Hon bryr sig inte om det heller.
Jag slipper huset och får vara med min älskade Prince.
Men vi måste ju stå ut med hans pappa.
- I rätten? - Ja, sir. De flesta dagar.
Jag känner lite ostlig vind, Ada.
Hur pass bra skytt och fäktare är mr Carstone?
Riktigt bra, sir. Med målmedvetenhet skulle han bli mycket duktig.
Där har vi honom! Rick, min gosse.
- Vi ville se hur det går för dig. - Det var vänligt av er, sir.
Kusin Ada.
- Hur går det för mig, sir? - Riktigt bra, enligt mr George.
Vilken lättad. Mitt regemente avseglar nästa vecka till Irland.
Mr George. Jag skulle vilja träffa en god vän-
- som ni tar hand om. Namnet behöver inte nämnas.
Mr George! En läkare som ska träffa ni vet vem.
Utmärkt. En läkare? Ni är inte läkare.
- Jag känner er. - Ja, George. Jag känner er.
Mitt namn är Bucket, för er som inte vet det.
Jag har en arresteringsorder för en man som heter Gridley.
Han har förtalat mr Tulkinghorn.
- Varför tror ni att han är här? - Jag har hållit ett öga på ms Flite.
Om hon skulle få lust att besöka honom.
Ni gömde honom länge, George. Det var bra gjort.
Men nu är det över.
Ni är förnuftig och överlämnar honom utan att bråka.
- Den här vägen. - Får vi träffa vår vän först?
Som ni ser, här är jag.
Så gick det. Jag trodde inte att de skulle kunna nöta ner mig.
Jag trodde inte att de skulle kunna krossa mitt hjärta.
- Men det har de gjort. - Seså, Gridley. Det är inte likt er.
Vi blir alla lite nedstämda ibland. Håll ut.
Ni blir arg på dem om och om igen. Ni är inte klar med det än.
Skaka inte på huvudet. Nicka!
Det här är Tulkinghorns arresteringsorder.
Slit sönder den med tänderna, och honom också.
Gör upp med honom inför domaren.
Jag kämpade, en gång i tiden.
- Men det är över nu. - Över? Aldrig!
Ni är halva nöjet i rätten.
Ge honom en hand, George. Han kanske mår bättre stående.
Seså, mr Gridley.
Nej! Mr Gridley?
Inte utan min välsignelse!
Text: Håkan Axén www.sdimedia.com